str. 274
Zajímavé je zase srovnání s mapou z r. 1741 (obr. 7), která (zakresluje skutečný stav:29) fase pomíjí kopaniny, kterých je třikrát více, než ostatní půdy orné; rozdělení lánských pozemků je docela jiné, neboť i čís. 6, 7, 8, 10, 12 a 13 mají jich částku; je tu mnohem více budov, než zaznamenává katastr. I když pomineme budovy panské, vidíme na př., že na půdě čís. 10 je vyznačeno nečíslované stavení, o němž se vyměřovací spis z r. 1735 zmiňuje, že je to domek podružský.30) Z toho patrno, že byla na obcích také stavení, která neměla pro zdanění významu, takže si jich urbáře a katastry nevšímaly. Jsou to domky podružské, totiž takové, které nestojí na vlastní, nýbrž na cizí (selské, zádušní, obecní atd.) poplatné půdě, ze kterých příležitostně vznikali chalupníci a menší sedláci.
j A ještě jeden úkaz pozorujeme na mapě, totiž, že velký ! komplex lánských pozemků patří k panskému dvoru (na mapě vyčárkováno). RekonstruUjeme-li si situaci podle archivních zpráv, spatříme, že ještě koncem XVII. stol. stály tu tři staré selské grunty, které měly podle lánské visitace 126 a půl měř. rolí a patřily k sousední obci Lišnému. Jeden již od polovice XVII. stol. zápasil,31) druhý vyhořel a z třetího hospodář utekl a tak vrchnost asi brzy po živelní pohromě, která kraj r. 1714 citelně zasáhla, vzala pozemky do vlastní režie a postavila tu dvůr původně „Frauenhof", později Lišenský dvůr zvaný, protože jí poblíž nových osadníků-robotníků přibývalo a nemohla je již tehdy dostatečně zaměstnati. Ale vrchnost vzala si při tom jen lepší pozemky; horší a vzdálené dala zase některému
29) Číslování na mapě souhlasí s číslováním v katastru a je: č. 1. Jíra Vašík, č. 2. Matouš Haných, č. 3. Jíra Frischhons, č. 4. Jan Havlíček, č. 5. Jakub Dítě, č. 6. Václav Tlustoš, č. 7. Jíra Biašta, č. 8. Matěj Tlustoš, č. 9. Jan Borovička, č. 10. kovář Bloček, č. 11. panský krčmář, č. 12. mlynář, č. 13. měchař (Ballkenmacher), č. 14. byt šichtmistra a č. 15. Lišenský dvůr.
30) „Es befündet sich auch bey diesen Dorf Wržischt ein Innmans Ileiusl, weliches der Johan Koizel, ein alter miseliger Unterthann, vorhin aber durch vielie Jahr gewesener Soldat, zum Genus hat. Deesen Vorgeben nach solle Ihme der bey diesen Heusl unter 4 Metzen 2 Achtel Aussaath befindliche Ackher von dem seel. Hauptmann Koutek gratis gegeben seyn worden, welichen er auch bies dato ohne geringster Verzün-sung und Roboth genüsset. Dessen Nachkhömblingen aber werden schuldig und verbunden seyn, von diesem Stick Ackher den gewöhnlichein '/Ans nach Abschlag des Tritteis von jeeden Metzen ä 12 kr., wie auch die Fues-Roboth wöchentlich per ein Tag, in Schnütts-Zeith aber zu 2 Tag zu entrichten." — Srovnej též časopis pro dějiny venkova, 1928, str. 48.
31) L. B. 1644 koupil Martin Němec grunt od Jakuba Chalupy za 50 zl. — levi (t. j. slevuje z ceny), protože grunt v spustlost přišel — po 1 zl. L. P. 1656 ujal živnost Jíra řezníků z Německýho za 50 zl. po 1 zl. ... do vůle vrchnosti fůry daleko se jemu upouštějí, toliko aby roboty konské a pěší v domě vykonati mohl; a když pro vína, panská se pojede, nějakou pomoc v penězích podle uznání sousedům vydati povinen bude . . . L. B. 1658 z nařízení vrchnosti ujal grunt Jan Betrů za 40 zl. m., k placení po 1 zl. m. (soud. arch. č. 232 list 202. a d.). — V lánské visitaci: Jan Betrů z pustiny Martina Němce ...
|
|