str. 309
Kultura tato byla rozhodně nějak spjata s velikou mezopotámskou a maloasijskou kulturou III. tisíciletí př. Kr.; ony oblasti byly tu dobu veskrze osedlé a zemědělské a v podstatě své měly matriarchální zřízení.27) Mámie dostatečný počet důvodů k tomu, abychom kulturu evropské malované keramiky považovali za lokální aspekt této velké mesopotamské kultury, při čemž naše území musilo patřiti k tomuto velkému jižnímu okruhu kulturnímu. Za těchto podmínek jest nad míru jasné, že také sociální zřízení a náboženství naší země musí míti s těmito jižními a předasijskými oblastmi mnoho společného. O tom svědčí množství archeologických nálezů, jaKo na př. existence sošek ženského božství, veliké bohyně Matiky v Mesopotamii, Malé Asii a v celé oblasti evropské malované keramiky. Kult tohoto božství jest těsně spojen s matriarchál-ním zřízením, jak ukázal také F r a z e r. Samotný kulatý tvar kalyty připomíná podobný tvar alabastrových vyobrazeni bohyně slunce a rodících sil přírody nalezených v K ü h 1-t e p e. Kromě toho svědectví antropologická nejen neodporují možnosti, že existovala u nás v té době provinciálni mesopotiamsfcá kultura, nýbrž dokonce ukazují na možnost přímé kolonisace odtamtud.28) Rozměry mého článku nedovolují, abych se podrobněji zastavil u této zajímavé otázky a uvedl velkou a obsáhlou literaturu, s ní spojenou. Samotný tajemný název kalyty, jest velice zajímavý svým etymologickým původem. Slovanský kořen kal může odpovídat i latinskému c a Tes a keltskému kale t o s = tvrdý. Avšak můžeme též vzíti na zřetel naše slova kal a kaljáty. V tom případě by slovo kalyta souviselo se zamazáním obličeje protivníkova sazí. Nejsem však filologem a proto se nemohu zabývali touto otázkou, přesto však míním, že nebylo by nezajímavo- vyhledati podobný kořen ve slovnících vymřelých předou a maloasijských jazyků.
Na konec budiž nám dovoleno připojiti některé úvahy. J. Ehelolf29) a Leslki30) upozorňuji na to, že na katervní
jsme mluvili výše... setkala se s úplně ukončeným kulturním základem ... s osedlým zemědělským obyvatelstvem, které žilo ѵ opevněných osadách, dobře ozbrojených týmž železem, kterým o-zbrojeni byli i Íránci. Ibid. str. 466.
Prof. L. Ni e derie ukázal, že při příchodu Skyfhů do černomoř-ských stepí byla kultura území od Dněpru clo Karpat společná s kulturou středního Dunaje a Bosny (Debelo Brdo, Donja Dolina, Novi Grad atd.) viz L. Niederle. Keramika západních skythských mohyl. Becueil de. Kondakov. Prague, 1926, str. 37.
27) Fr. W. König. Mutterrecht und Thronfolge im alten Elam. Festschrift der Nationalbibliotek in Wien. 1926, str. 529—552.
28) E. M. Čepurkovský: Hlavní antropologické typy ruského národa a jejich poměr k slovanské kolonisaci. Antropologie, č. IL, 1923, str. 127 násl. Tam autor praví: „Alpin-Malorus vnikl nejspíše z Malé Asie přes Balkánský poloostrov. Ibidem, str. 132.
29) Op. cit. str. 271, pozn. 1. a 2.
30) Leski, op. cit, str. 82.
|
|