str. 187
R. 1379 má ze 169 držitelů domů v Pelhřimově 98 jméno německé, 44 české, 27 indiferentní, v procentech 58% — 26% — 16%. Považujeme-li zvuk jména za relativně spolehlivé kriterion národnosti a rozdělíme jména indiferentní rovným dílem mezi obě národnosti, bude poměr Němců к Čechům 66 : 34. Byly tedy r. 1379 v Pelhřimově dvě třetiny Němců a jedna třetina Čechů, tedy menšina silná a významná. Poměr ten lepšil se pak neustále ve prospěch Cechů, takže město už před válkami husitskými bylo aspoň z veliké většiny české: Nejstarší dosud zachovaná městská kniha pelhřimovská, založená asi r. 1418, jest od počátku psána už česky.
Podobnou změnu ve prospěch Čechů jako v městě Pelhřimově můžeme — snad ještě větším právem — předpokládati u vesnic, kde sebevědomí zámožného měšťanstva nebrzdilo postup češtiny, aspoň do jisté míry, jako v městě.
*
Ukončením německé kolonisace ve XIV. století končí vlastně osídlování Pelhřimovska, rozumíme-li jím rozmnožování sídlišť na půdě dotud zarostlé. Ve století XV. a XVI. znamenáme spíše úbytek nežli přírůstek nových sídlišť. V prvém byly příčinou asi domácí války, v druhém radikální změny hospodaření na velkostatcích (na př. ves Jistebník byla v 2. půli XVl. stol. zatopena rybníkem). Odtud čteme v pramenech XVI. století poměrně často o vsích pustých.76) Jediné aktivum, které lze zaznamenati v postupu osídlování na Pelhřimovsku v této době, jest založení obou Hutí, Horní a Dolní, v XVI. stol.
Spousty způsobené válkou 301etou, které na Pelhřimovsku byly větší než jinde po Čechách, neshladily sice s povrchu země žádnou ves, přece však opuštěním veliké řady statků vesnických77) způsobena změna v hospodaření a vzdělávání statků a tím i ve stavu osídlení. Několik gruntů vesnických bývalo pravidelně spojováno v panský dvůr a teprve na konci XVIII, a na počátku XIX. stol. obnovován parcelováním jejich vlastně stav starší. Nové vesnice jako jinde však na Pelhřimovsku tímto způsobem nevznikly. Dr. Jos. Dobiáš.
vzpomínka jubilejní.
JOSEF KLVAŇA.
Letos dokončil šedesátý rok svého věku JosefKlvaňa, zasloužilý přírodopisec a národopisec moravský; narodil se dne 22. ledna 1857 ve Vídni, kde jeho otec po vykonané službě vojenské byl zaměstnán v jisté bance; ale brzy si najal hostinec v Kartouzích u Mohelnice a r. 1850 koupil si domek v Lipníku, který zanechal v duši vnímavého hocha hojně vzpomínek. Zde vychodil hoch školu obecnou, jejímž učitelům ve svých vzpomínkách věnuje mnoho milých a srdečných slov. Z těch vzpomínek
76) Bude o nich pojednáno v některém z příštích čísel Národop. Věstníku.
77) Srov. počet jejich před válkou a r. 1626 u Tom. Bílka, Dějiny konfiskací II. 1883, str. 1171.
|