str. 217
mimo tělo (of the King's external soul). Je tu ovšem také zachován jiný starobylý názor, že jméno jest součástkou nositele jeho. Podobný význam jako pečetidlo má patrně pero albánské povídky, a podobně také bude třeba vykládati obě makedonské verse.
Hartland srovnává (II. 42) zvyk v Durynsku zapsaný: Kdo chce zvěděti, jsou-li nepřítomné děti neb jiní členové rodiny na živě, nastrčí žitné klasy do bochníka, opatřiv je jmény nepřítomných, spálen-li klas při pečení chleba, znamená, že dotyčná osoba jest mrtva. V Uhrách nastrčena pera do koláčů (ib. 48). Týž názor jest také podkladem pověr s milostným čarováním souvisících, kde ke květinám také připojena jména milenců а р., jak bylo výše připomenuto.
V Sasku pekou tolik koláčků, kolik jest osob v domě, každý koláč opatřen jest jménem jedné osoby, do koláčů pak vytlačeny prstem dirky; čí dirka se uzavře při pečení, ten umře. (Hartland, II. 48.)
Jinak soudilo se již z toho, kterak chléb se pekl, po případě byl upečen na příští osud, tak v Německu již z XI. stol. máme zprávy o • chlebě pečeném na 1. ledna. Podle toho, popraskala-li ječná zrna daná na rozžhavené ohniště, ohlašovalo to nebezpečí, jinak ovšem, zň-stala-li tichá (Hartland, II. 47). V severním Německu oznamovalo smrt v rodině, pukl-li nově upečený chléb (ib. 48). v zadních Pomořanech zemře, čí chlebíček nevykynul (Bl. f. pommer. VKunde, V. 55).
Taková slavnostní pečiva zhotovují se o vánocích ještě v jiných krajích, daleko ještě složitější a obřadnější, jako na př. v Srbsku (Zborník jslav., V. 276), ale nespojují se s ním taková znamení pověrečná.
V povídce z Makedonie-Debrska (Шапкаревъ, 22 č. 13 = Leskien Balkan.-M. 37 č. 9) dal rek bratrům vlas s hlavy své, jak krev z něho začne kapati, jest mrtev.
Podobně oznamuje v řecké povídce z ostrova Milos (Legrand, 6—9 = Garnett, II. 280, 282) tonoucí vlas nebezpečí hrozící životu rekyninu.
A taktéž v povídce severovýchodoamerických Indiánů věstí smrt rekovu zvláštní věc udělaná z barveného provazu a sobího temněrudého vlasu (Hartlad, II. 12). V pověsti Indiánů arizonských dva bratři vydavše se na hon pověsili své toulce u ohniště a přivázali po vlase přes dveře, spadne-li toulec, znamená to, že jsou mrtví, přetrhnou-li se vlasy, umírají (ib. 40).
V jiné versi látky o bratrech-dvojčatech z Jekaterinoslav. gub. '(Манжура, 31) postavil rek uprostřed dvora lať a na ni navázal snop, spadne-li znamená to jeho smrt. To jest již pověra nad jiné rozšířená, že každá nenadálá příhoda znamená neštěstí.
V pověsti stredoamerického kmene indiánského zanechán od reků matce jako znamení jich života kaučukový m í č, jímž hrávali (Hartland, II. 11). Takový míč zaujímá v životě severoamerických černochů velmi důležitou úlohu: žena ztrativši svůj míč uvržena do největšího zoufalství, volala, že by raději byla v hrobě, že nepřítel ukradl jí její míč — štěstí '(„luckball"); její duše, její osud, štěstí byly v něm obsaženy, a jak byla šťastna, když byl nesmírně špinavý maličký míč nalezen a jí donesen (Mary Alicia Owen, Old Rabbit, the Voodoo and other sorceries, .str. 169). Zena pak míč napájela kořalkou a ovšem sebe stejně „posil-